Tekstityksen tuottanut
Suomennos ja oikoluku: horge
Rauhassa!
Olemme pian kotona, Lilliana.
Lilliana?
En pysty hengittämään.
Karl!
Vauva...
Sinun täytyy pelastaa vauva.
Hän syntyy.
Anna anteeksi.
Lilli?
Missä se lapsi on?
Älä leiki kanssani tänään, lapsi.
Olen liian vanha ja selkäpuoleni on liian helppo maali.
Siinähän sinä olet. Isäsi on kysellyt sinua.
Olet kuolemaksi minulle.
- Kerro minulle satu. - Tule viereeni niin katsotaan.
- Ole kiltti ja kerro. - Hyvä on sitten.
Annahan kun hengähdän.
Eräänä päivänä, ei niin kauan sitten, -
äitisi istui ikkunan ääressä -
katsoen lunta ulkona, joka peitti maan.
- Hän ompeli lakkia. - Talvilakkia.
Talvilakkia, kyllä.
Ja toivoi lapsen kasvavan mahassaan.
Yhtäkkiä hän pisti neulalla sormeensa -
ja hänen verensä tippui lumeen.
Hän katsoi ja ajatteli itsekseen, -
- "Haluaisin poikavauvan." - Pienen tytönpäs.
Menehän nyt. Tiedät paremmin kuin minä.
Pieni tyttö, jonka hiukset ovat mustat kuin eebenpuinen ikkunankarmi -
ja iho on kalpea kuin lumi ja huulet ovat punaiset kuin veri.
Hitaammin, lapsi! Varovasti.
Hyvää päivää.
- Hyvää päivää. - Hyvää päivää, Lilli. - Hyvää päivää, Thomas.
Isä?
- Millaisia kolttosia olet puuhaillut tänään? - Poimin ruusuja ja iiriksiä puutarhassa -
Gretan ja Ilsan kanssa ja autoin keittiössä.
- Luitko pyhät kirjoituksesi? - Luin.
- Hyvä. - Isä, miksi Jumala antaa meille siivet kun kuolemme?
Jumala antaa meille siivet, jotta voimme lentää ulos paratiisista -
ja katsoa maailmaa.
- Katsooko äiti minua? - Katsoo ja hän hymyilee -
kun hän kuulee rukouksesi.
Rakastatko vielä äitiä?
Aina.
Miksi hän sitten tulee?
Tulehan tänne, lintuseni.
- Isä? - Mitä?
Entä jos hän ei pidäkään minusta?
Hän palvoo sinua, -
aivan kuten minäkin.
Missä Lilli on?
- Olet tervetullut talooni. - Kiitos, Friedrich.
Lilliana, missä olet ollut?
Katso mitä löysin.
Siitä tulee perhonen jonain päivänä.
Lilli, haluan sinun tapaavan lady Claudian.
Saanko panna sen laatikkoon?
- Minkä? - Toukan.
Näytähän minulle.
Entä mitä teet sille kun se on kasvattanut siivet?
Päästän sen menemään.
Minulla on laatikko, jossa on erityinen yllätys sisällä, vain sinulle.
Kohtele sitä hyvin ja se on aina uskollinen.
- Katso, mummi. - Tulehan, Lilliana.
Se on kaunis.
Nyt se on sinun myös.
Tämä on veljeni Gustav.
Jumala ei siunannut häntä kauniilla kielellä, mutta hän korvaa sen nokkelilla käsillään.
Jätän sinut purkamaan matkatavaroita.
- Miten kaunis näkymä. - Kyllä.
- Se oli lady Hoffmanin suosikki. - Oliko?
Olkaa varovaisia. Se kuului äidilleni.
Kiitos teille kaikille.
Ulos.
Huomenna olen vaimo.
Hoffman.
Mitähän äiti sanoisi, jos näkisi minut nyt?
Tässä?
Olisiko hän iloinen puolestani?
Hymyilisikö hän?
Vai olisiko hän vihainen.
Tietäessään, että maailma, joka niin halveksi häntä, -
on syleillyt minua?
Minä todella rakastan Frederickiä, Gustav.
Ja hän rakastaa minua.
Halusin vain varmistaa, että sinulla on kaikki mitä tarvitset.
Kiitos, herrani, mutta en ole varustautunut lainkaan.
- Miten niin? - Minulla on kaikki, mitä tarvitsen, -
vaan ei seuraasi.
Olet hyvin kaunis, Claudia.
Rakastan kuulla nimeni ääneen huuliltasi.
- Kätesi ovat kylmät. - Lämmitä ne minulle.
Mene, lapsi.
Odo?
Näin sinun tulevan tänne, lapsi. Näyttäydyhän.
Mummi!
- Muistatko minun äitini, Ilsa? - Olin nuori, mutta muistan hänet.
- Ovatko kasvoni kuten hänellä? - Ovat.
Varsinkin kun hymyilet.
Eikö isäni palvonutkin häntä?
Ei ole minun asiani sanoa sitä.
Mitä nyt, Odo?
- Se on Peter! - Palasi näin nopeasti Pariisista?
Odota. Et voi rynnätä ulos yöpaidassasi. Saat kuolemantaudin.
Oletko koskaan miettinyt, mitä tuolla on, Ilsa, peltojen ja muurien takana?
Metsän petoja, kuvittelisin.
- On oltava muutakin maailmaa kuin metsä. - Miksi haluaisit lähteä hyvästä kodista?
Koska se ei ole sama koti enää. Ei ole ollut pitkään aikaan.
Yhdeksän vuotta tulevaisuutta ennustaen.
Yhdeksän pitkää vuotta sinun tulemistasi odottaen.
Ja nyt liikehdit sisälläni.
Veresi sekoittuu vereeni.
Kasvat vahvemmaksi jokaisella sydämenlyönnilläni.
Ja minä näytän kauniimmalta jokaisella sinun sydämenlyönnilläsi.
Isä taivaassa.
Armeliaisuudessasi rukoilen, -
anna minulle poika.
Se oli pyöreä kuin pallo ja se oli kuva kaikista maailman maista.
- Kuulostaa fantastiselta. - Se olikin.
Kerro Pariisista. Miten naiset viettivät päivänsä.
- Lady Hoffman. - Tohtori Gutenberg. Miten matkanne meni?
- Liian pitkä, pelkäänpä. - Sitä ei huomaa teistä lainkaan.
- Näytätte säteilevältä kuten aina. - Kiitos.
Lilli, eikö sinun pitänyt valmistautua tälle illalle?
Halusin puhua Peterin kanssa hetken.
Mutta pukusi ei ole sovelias sellaiseen keskusteluun.
Suokaa anteeksi.
Lilli, minulla on puku, jota voit kokeilla päällesi täksi illaksi.
- Kokeilen sitä myöhemmin. - Jos aiot pitää sitä tänä iltana, kokeile sitä nyt.
- Ilsa, auttaisitko Lillin siihen? - En tiedä, puenko päälleni sitä.
Mikset? Se on hyvin kaunis.
Näetkö? Se on ihana.
Se on samanlainen kuin muutkin pukuni.
Haluan pukea jotain erityistä tänä iltana.
- Tämähän on erityinen. Pidin sitä itsekin tyttönä. - En ole tyttö enää.
Lilli, miksi meidän täytyy kamppailla niin?
- Katso, että se sopii. - Kyllä.
Friedrich? Et ole sanonut mitään puvustani tänä iltana.
Näytät kauniilta kuten aina.
Sinä kuulostat aina melko yksitoikkoiselta.
- Missä Lilli on? - On hänen tapansa myöhästyä.
- Miten hän voi myöhästyä tänään? - Pitääkö meidän viettää kaiken aikamme Lilliä murehtien?
Lilli, miksi olet pukenut äitisi puvun?
Halusin sinun olevan ylpeä minusta.
Näytät niin häneltä.
Soittakaa.
Friedrich...
Vaiteliaisuutesi ei lohduta minua, Peter.
Friedrich, poika syntyi kuolleena.
- Entä vaimoni? - Hänellä ei ole vaaraa, -
mutta hän ei koskaan synnytä toista lasta.
Isä...
Ei! Jättäkää minut rauhaan!
Älä anna heidän heittää häntä pois.
Hän on minun.
Jumala siunatkoon hänen sieluaan.
Miksi tämä tapahtuu minulle?
Claudia.
Onko siellä joku?
Siinä.
- Sinä olet kaunis. - Kyllä.
Kasvosi ovat täydelliset.
- Ovatko? - Kerron sinulle aina totuuden.
- Kyllä. - On niin paljon kateutta.
- Kyllä. - He ovat aina kadehtineet sinua.
- He? - Vihollisesi.
Ketkä?
Tule sisään, Lilliana.
Tiedän, ettemme tulleet toimeen.
- Tiedän, että työnsin sinua pois. - Alusta asti.
Olen varmaan syyttänyt sinua niin monista asioista, -
mutta minulla ei ollut koskaan tarkoitus satuttaa sinua.
Voitko antaa anteeksi minulle?
Olet oikein kaunis tyttö, Lilli.
En tainnut koskaan tajutakaan, miten kaunis, -
ennen kuin nyt.
Olen hyvin paljon nauttinut yhteisestä ajastamme menneinä viikkoina.
- Niin minäkin. - Oletko todella?
Olen.
Minun täytyy lähteä Pariisiin pariksi päiväksi.
Tiedän.
Ennen kuin lähden, -
aion kysyä isältäsi kättäsi.
- Eli jos hyväksyt. - Kyllä, Peter, minä hyväksyn.
Anteeksi, tohtori Gutenberg, mutta lady Hofmann haluaa tavata teidät heti.
- Ratsastatko kanssani? - Tavataan talleilla.
Terve, Gustav.
Mikä hätänä? Oletko kunnossa?
Mikä on?
Miltä hän näytti sinä viimeisenä hetkenä?
Huusiko hän? Rukoiliko hän elämänsä puolesta?
Tiesikö hän, että se olin minä?
Veli... Et saa tuntea katumusta.
Vuodattamasi veri oli vain juonittelevan lapsen myrkkyä.
Ota, mitä keittiössä on jäljellä -
ja laita se pataan takkatulen ääressä.
- Mikä ihme häntä pidättelee? - Murehdit liikaa, Friedrich.
Olen varma, että hän saapuu pian.
Herkullista.
Sinun täytyy syödä, Friedrich.
Herrani? Anteeksi tungetteluni.
- Mitä nyt, Peter? - Tulin juuri talleilta.
Tallipoikanne löysivät Lillin hevosen tieltä.
- Mistä? - Läheltä metsää.
Tiedät totuuden. Olet epäonnistunut.
Jos haluat elää, älä päästä ääntäkään.
Vakaasti. Pois oven edestä.
Laittakaa hänet pöydälle. Varovasti!
- Hän on murtanut jalkansa. - Rakas aviomies.
Onko sinulla kipuja?
Olen rukoillut lähdöstäsi asti, että löytäisit hänet.
Meidän täytyy jatkaa etsimistä.
- Meidän täytyy. - Tietenkin.
Me jatkammekin, rakkaani.
Oletko yksin täällä?
- Hän voi valehdella. - Kuka olet?
- Miksi olet täällä? - Mikä nimesi on, lapsi?
- Ei hän ole lapsi. - Ehkä hän ei osaa puhua.
- Voi puhua. - Sitten hän ei pidä melua susien syödessä häntä.
Heitetään hänet ulos.
Hän tuoksuu hyvälle!
Varmasti hän maistuukin myös hyvälle.
Isäni on Friedrich Hoffman.
Saimme siis pikku prinsessan tänne.
Joka varastaa leivän.
Haluatko nähdä, mitä herra Hoffman ja hänen tuomarinsa -
- tekevät ihmisille, jotka varastavat? - Minulla oli nälkä.
Niin minullakin.
- Se ei ole hänen vertansa. - Ei ole hänen sydämensä?
Hiki otsallaan.
Kyyneleet silmissään!
Petturi.
Petturi?
Petturi.
Miksi petit minut, petturi?
- Ei! - Petturi.
Petturi.
Tässä. Ruoki prinsessa.
Anna se!
Etpäs!
Anna se minulle!
Miksi kohtelette minua näin? En ole tehnyt kenellekään teistä mitään.
Ehkä jos kumartaisit ja suutelisit.
Suukko! Kumarrus ja suukko.
Tässä, prinsessa, suutele tätä ruskeaa lihaa.
Te pojat ette tajua, ettehän?
Tajua mitä?
Voisimme rikastua tällä pienellä suupalalla.
Aivosi ovat kastuneet siitä litkusta, jota aina hörpit.
Raavimme täällä kuin rotat maassa ja mihin se meidät on vienyt?
Lähemmäksi emosuonta, poika.
- Lähemmäksi ei mitään. - Kukaan ei ole pyytänyt sinua jäämään.
Isäsi varmasti haluaisi saada pienen tyttönsä taas takaisin kotiin.
- Jätä minut rauhaan. - Hän varmasti...
- Ei! - Puolittaisi kaiken kultansa saadakseen pikku prinsessansa kotiin taas.
- Päästä irti minusta! - Turvallisesti...
Ilman montaa naarmua hänessä.
Vaikka hän ei varmaan panisi pahakseen, jos ottaisimme vähän itsellemme, -
ennen kuin luovutamme sinut takaisin. Eikö hän olekin suurmies?
Hän varmasti ymmärtää.
Anna hänen olla, Rolf.
Ehkä sinun pitäisi liottaa itseäsi joessa.
Yritän vain pitää asiat eloisina.
- Mene ulos. - Häivy!
- Mitä jos lähtisit? - Anna mennä.
Kuolette sinne...
Maan alle.
Te kaikki kuolette.
Anna minulle silmäsi -
ja siipesi.
Maailma on vaarallinen paikka, prinsessa. Pidä tämä lähellä.
- Entä hän? - Mitä hänestä?
Entä jos hän karkaa?
Antaa karata. Hän ei koskaan löydä tietänsä pois täältä.
En pidä tästä.
Pikku prinsessa seuraa meitä.
Hei, Lars... Ehkä hän auttaa meitä löytämään kultaa.
Pane hänet työskentelemään hakulla ja lapiolla.
Et kai pelkää, lapseni?
Suloisin poikani, pidän sinut turvassa -
ja lämpimässä kanssani.
Eikä hän satuta sinua koskaan enää, -
kun hänet on haudattu maahan.
Luulitko voivasi piiloutua minulta?
Luulitko, etten löytäisi sinua?
Mikä hätänä? Pelkäätkö?
Alkaako pieni sydämesi hakkaamaan?
Hyvästi, Lilli.
Lilli! Tartu köyteen!
Sain sinut. Sinnittele.
Vedä!
- Anna mennä, vedä! - Sinnitelkää!
Jatkakaa kiipeämistä!
Vauhtia, Gilbert! Tartu käteeni
- Vauhtia! - En pysty! Mene.
- Ilsa? - Niin?
Vie hieman tätä hyvää keittoa miehelleni.
Ja peitä hiuksesi.
Ehkä Rolf oli oikeassa.
Ehkä meidän pitäisi pyytää lunnaita hänestä.
Hän on tuonut vain huonoa onnea siitä lähtien kun tuli tänne.
Päivä päättyy.
Lähdetään liikkeelle.
Greta!
Missä kaikki ovat? Bruno!
On vain me kaksi nyt, Friedrich.
Pieni tyttösi on poissa.
Ehkäpä. Maa on niellyt hänet.
Sinun täytyy olla varma.
Älä koskaan katso korppia liian kauan silmiin.
Voi varastaa sielusi ja lentää pois se mukanaan.
- Miksi tuijotat minua? - Mieleeni ei juolahtanut katsoa minnekään muualle.
- Se on hyvin epäkohteliasta. - Se on yksi parhaista tavoistani.
- Oletan, ettei sinulla ole tapoja silloin. - Ei tapoja silloin, -
- eikä tapoja nyt. - Yritätkö olla hauska?
Ajattelin vain, mitä vaatisi saada prinsessa hymyilemään.
- En ole prinsessa. - Mikä sitten olet?
Olen Friedrich Hoffmanin tytär.
Joten olet pelkkä nimi?
Mikä oikeus sinulla on sanoa noin? Et tiedä minusta mitään.
Tiedän riittävästi kaltaisistasi.
Miten voit tietää mitään kenestäkään? Elät kuin eläin.
- Piiloudut kuin rikollinen. - Mitä sinä teet, prinsessa?
- Vietätkö jotakin lomaa? - Isäni löytää minut. - Missä suuri isäsi on?
- Miksi hän ei ole pelastanut sinua? - Hän löytää minut, tiedän sen!
Entä jos hän ei löydäkään?
- En pidä tavastasi puhua minulle. - Miten haluaisit minun puhuvan?
Kuin sivistynyt herrasmies, ei kuin joku villi.
Tuota sanaa en kestä kenenkään miehen tai naisen huulilta.
Viimeksi, kun kuulin sen puhuttavan, se oli yksi niin sanottu herrasmiehesi, -
eikä siinä ollut mitään hellää -
- tai sivistynyttä. - Päästä minut.
Miksi?
Koska pelotat minua.
Friedrich?
Lady Hoffman?
- Tohtori Gutenberg. - Lady Hoffman. Suokaa anteeksi...
- Odotin jotain palvelijaanne. - He ovat lähteneet.
Lähteneet?
- Kaikkiko? - Kyllä.
He sairastuivat aivan yllättäen.
- Mitä täällä on tapahtunut? - Se oli kauheaa, edes katsoa heitä.
He pystyivät tuskin kävelemään. Heidän kätensä ja jalkansa olivat -
- täyttyneet verestä ja heidän kasvonsa... - Musta surma.
En halunnut lähettää heitä pois. He olivat kuin perhettämme.
Teidän oli pakko tehdä niin.
Kaikki on tapahtunut Lillin ollessa yhä poissa ja...
Ja Friedrichin kanssa... Yritän olla vahva, mutta...
Minulla ei ole ketään, jonka puoleen voin kääntyä saadakseni lohtua ja ymmärrystä.
Tunnen olevani niin yksin.
Niin yksin...
Miten hieno nuori mies sinä oletkin.
Miten loistava aviomies olisitkaan Lillille.
Kaipaan häntä niin paljon.
- Etsitkö hänet minulle? - Ilman muuta.
Voin kai luottaa sinuun sitten?
Minä lupaan.
- Minä lupaan. - Kerron Friedrichille, että kävit.
Hän on paljon parempi.
Hän näkee unta tulesta.
Hänet sidottiin roviolle ja hänen perheensä poltettiin hänen katsoessa -
ja sitten he laittoivat tulikuuman rautaristin hänen kasvoilleen, -
koska hän ei katunut.
- Mikä hänen rikoksensa oli? - Hän ei taistellut heidän asiansa puolesta.
Keitä he olivat?
Kirkon ristiretkeläisiä.
Jumalan miehiä.
Pelottavatko kasvoni sinua?
- Pelottavat. - Ne pelottavat minua myös.
Lilli!
Isä?
Täällä näin!
Tulkaa! Tätä kautta!
Varokaa!
- Ei! - Varokaa!
Ei!
Varokaa!
Lars!
- Lilli, ei! - Emme voi jättää häntä!
Lilli, tule takaisin!
Kurkota kätesi! Yritä!
Yritä! Sain hänet!
Auta minua!
- Mennään! Ei ole aikaa! - Ei!
Hyvää matkaa.
Hyvää matkaa, vanha ystävä.
Hyvää matkaa.
- Miksi hän elää? - Kun sinun lapsesi makaa kylmänä -
ja liikkumattomana.
- Mitä? - Ota lapsi takaisin ja anna hänelle elämä.
- Miten? - Varasta isän siemen.
Kylvetä lapsi isänsä veressä.
Friedrichin elämä hänen elämästään.
Terve, Friedrich. Kaipasitko minua?
- Claudia... - Miesparkani.
- Katso kättäsi. Mitä sinulle on tapahtunut? - Missä olet ollut?
- Missä palvelijat ovat? Katsoin... - Haluan vapauttaa sinut kurjuudestasi vähäksi aikaa.
Haluan antaa sinulla hetken rauhan ja onnen.
Mitä sinä teet minulle?
Se on mitä kuka tahansa vaimo tekisi iloiten miehelleen.
Olen nähnyt lapsemme, Friedrich.
- Haluan, että annat hänelle elämän. - Elämän?
Elämän, jota hänellä ei koskaan ollut.
Elämän, joka hänelle oli tarkoitettukin.
Riittää!
Sinun täytyy olla kuin käärme. Tarvitset käärmeen hedelmää.
Annan veljeni sydämen.
Älä pelkää.
Pidän huolen sinusta.
Anteeksi, että säikytin sinut, kultaseni.
Näytät huolestuneelta. Oletko eksynyt?
Minä olin. Mutta nyt menen kotiin.
Hyvä. Pidä huoli, että olet pois metsästä ennen iltaa.
Täällä on olentoja, miehiä ja petoja.
- Tiedän. - Tiedätkö?
Niin tiedän minäkin.
Herkullinen.
Haluatko omenan? Minulla on toinenkin.
En pysty maksamaan siitä.
Sääli.
Älä välitä. Kaksi naista matkalla yhdessä.
Onnea tuomaan.
Se on kaunis.
Älä vain katso sitä, syö se.
- Jaan sen ystävän kanssa. - Ystävän?
Tarkoitatko poikaystävää?
Minäkin olin nuori kerran. Minulla oli monta poikaystävää.
Elämä on suloista kun olet nuori.
Kerrohan, millainen hän on?
- Hän on vahva. - Se on hyvä.
- Ja hän on kiltti ja hellä ja... - Ja rakastat häntä, etkö rakastakin?
Voit kertoa minulle, vanhalle mummollesi.
Voit kertoa minulle.
Mitä nyt? Veikö kissa kielesi?
Annahan suukko, rakas.
Sinä näet ja kuulet, -
mutta mielesi haudan sisältä.
Henkäystäkään ei pakene huuliltasi, ei kyyneltäkään silmistäsi.
Maailmalle olet kuollut -
ja pian, jopa rakas isäsikin unohtaa, että koskaan elitkään.
Mutta sinulla, kultaseni...
Sinulla on kokonainen ikuisuus muistella.
- Mitä hän tekee täällä? - Mitä sinä teet?
Olen lääkäri. Lilliana?
- Mistä tiedät hänen nimensä? - Olimme menossa naimisiin.
- Voitko auttaa häntä? - En tiedä vielä.
- Voitko auttaa häntä? - Sanoin, etten tiedä vielä!
- Rigor Mortis. - Mitä?
Sanoin, että hänen raajansa jäykistyvät. En pysty tekemään enempää.
- Isä? - Mene pois, aave.
Mene pois, aave.
Tyttäreni on kuollut.
Menen kotiin. Vien hänet takaisin perheelle kunnolla haudattavaksi.
Ei. Lilli pysyy täällä.
Hän on kuollut.
Mitä teet?
Anna hänen olla!
Vaadin sinua lopettamaan tämän heti!
Lopeta tämä heti!
Jätä hänet rauhaan!
- Hengitä! - Jätä hänet rauhaan!
Hengitä!
Hengitä.
Hyvää matkaa.
Hyvää matkaa, pikku prinsessa.
Olen sinulle velkaa.
Tule, Lilliana.
Claudia... Mihin viet minua?
Toin jonkun pitämään sinulle seuraa.
Hän tiesi, että tulisin takaisin.
Ei anneta hänen sitten pettyä.
Menen etsimään hänet.
Menen etsimään isäni.
Näytä tietä.
Lady Hoffman!
- Onko se hän? - On.
Lady Hoffman!
Takaisin!
Ei! Odo!
Tule! Tätä kautta!
Isä.
- Mene pois, aave. - Isä, minä tässä.
Mene pois. Tyttäreni on kuollut.
Vie isäni pois täältä.
Ilsa?
Näytät melko elävältä pieneksi piiaksi, joka on mädäntynyt maassa.
Tunsin liikahduksesi -
samalla hetkellä jolloin otit ensimmäisen henkäyksesi.
- Se oli kuin veitsi sydämessäni. - Sinulla ei ole sydäntä.
Tuo on liian yksinkertaista.
Näin, mitä teit isälleni.
- Poikani takia. - Vauvasi on kuollut.
Hän elää tässä huoneessa.
Älä osoita sillä vehkeellä minua. Joku voi loukkaantua.
Ei!
Parempi.
Poikani!
Ei!
Mitä olet tehnyt minulle?
Ei!
Auta minua!
Olenko minä paratiisissa?
Isä.
Kyllä. Minä tässä.
Sataa lunta.
Lisää tekstityksiä